Ako Isusa sada prepoznamo u gladnom i žednom, strancu i golom, bolesnom i zatvorenom, On će nas na Sudnjem danu prepoznati kao baštinike Njegovog kraljevstva.
Dva glavna pitanja koja počinju riječju “kada” pojavljuju se pri kraju Matejeva evanđelja. Jedan se bavi pitanjem “kada” će nastupiti posljednje vrijeme i Isusov dolazak (Mt 24,3). Drugi se pojavljuje u Isusovom opisu konačnog suda (Mt 25,31-46), “Kad Sin Čovječji dođe u slavi i svi anđeli njegovi s njime, sjest će na prijestolje slave svoje. I sabrat će se pred njim svi narodi, a on će ih jedne od drugih razlučiti kao što pastir razlučuje ovce od jaraca.”
Žedna mi je duša Boga, Boga živoga: o kada ću doći i lice Božje gledati? Ps 42,2
Sin Čovječji će ih razdvojiti u dvije skupine kao što pastir odvaja ovce od jaraca. Nasljednici kraljevstva (ovce), bit će odvojeni na desnoj strani. To su oni koji su prepoznali Gospodina u gladnom i žednom, strancu i golom, bolesnom i utamničenom; oni koji ne nasljeđuju kraljevstvo (jarci), odvojeni lijevo, su oni koji u tim istim ljudima nisu prepoznali Isusa.
Čineći dobro za potrebite ovdje i sada, dolazimo u pomoć samom Isusu Kristu.
A pitanje koje postavljaju i oni s desne i oni s lijeve je isto pitanje: “Gospodine, kada te to vidjesmo?” Kada će kraj svijeta? Prvo pitanje “kada” u 24. poglavlju Matejeva evanđelja nalazi svojevrsno rješenje u odgovoru na pitanje “kada” u 25. poglavlju. U 24. poglavlju Isus govori o znakovima posljednjeg vremena i “ranim fazama porođajnih muka” tog posljednjeg vremena. Ali On očito izbjegava navesti bilo koje točno vrijeme. “A za onaj dan i čas nitko ne zna, ni anđeli nebeski, ni Sin, nego samo Otac” (Mt 24,36).
Zato se ne bojte; vrjedniji ste nego mnogo vrabaca. Mt 10,31
Nakon kraja — Sud
Poglavlje 25. Matejeva evanđelja pruža moralnu “inventuru” za Isusove učenike kako bi utvrdili jesu li spremni za to posljednje vrijeme, s prispodobom o deset djeveruša sa svojim svjetiljkama koje se gase da požele dobrodošlicu mladoženji, pet ludih i pet mudrih, zatim s parabolom o srebrnjacima i jesu li sluge dobro raspolagale povjerenim sredstvima; i konačno scena Posljednjeg suda, gdje Sin Čovječji dolazi u svojoj slavi da donese presudu i koja govori o tome kako smo djelovali u “ovdje i sada” ovog života kako bismo pomogli onima među nama kojima je pomoć najpotrebnija. Čineći dobro za potrebite ovdje i sada, dolazimo u pomoć samom Isusu Kristu.
U Matejevu evanđelju Isus nam govori da se ne usredotočimo toliko na “kada” Gospodinova dolaska na kraju vremena, nego na “kada” Gospodinova dolaska, iz dana u dan, među nama. Ako Isusa sada prepoznamo u gladnom i žednom, strancu i golom, bolesnom i zatvorenom, Isus će nas na Sudnjem danu prepoznati kao baštinike Njegovog kraljevstva. Naša vječna sreća ovisi o našoj moralnoj i duhovnoj sposobnosti da ga prepoznamo i služimo mu u ovom svijetu.
Susret s Gospodinom
Sveta Terezija iz Kalkute i Misionarke ljubavi, zajednica koju je ona osnovala, poznate su diljem svijeta po svojoj pomoći siromašnima i otpadnicima svijeta. Često se nalaze tamo gdje drugi ne žele ići. Što im daje snagu da služe u tako teškim situacijama? Tajna je, rekla je Majka Terezija, bila u tome kako je zajednica započela svoj dan – u molitvi pred Isusom prisutnim u Presvetom Sakramentu. Upravo ju je sjedinjenje s Gospodinom održalo u njezinoj ljubavi prema Bogu i bližnjemu. Razmatranje Isusa u Svetoj Euharistiji omogućilo joj je da Ga vidi i služi mu u tisućama potrebitih ljudi koje je susretala.
Euharistija nam daje mudrost i snagu da idemo korak dalje – da pružimo konkretnu i konstruktivnu pomoć onima u potrebi.
Papa Ivan Pavao II. u svojoj je enciklici o euharistiji rekao da “kontemplacija Krista uključuje sposobnost prepoznavanja Njega gdje god se očituje, u Njegovim brojnim oblicima prisutnosti, ali prije svega u živom sakramentu Njegovog Tijela i Krvi.” Sveti je Otac primijetio da Crkva ne samo da crpi svoj život iz Krista u Euharistiji jer nas hrani Gospodin, nego smo po Euharistiji i prosvijetljeni.
Možemo zaključiti da smo po euharistiji “prosvijetljeni” otkriti Krista u onima oko nas koji vape za pomoći. A Euharistija nam daje mudrost i snagu da idemo korak dalje i pružimo konkretnu i konstruktivnu pomoć onima u potrebi. Odgovor na oba pitanja “kada” na početku ovog poglavlja mogao bi se najbolje izraziti ovako: kada otkrijemo Gospodina Euharistije, sposobni smo ta pitanja “kada” postaviti u odgovarajuću perspektivu.
Dolazak Gospodinov u euharistiji u sadašnjosti zasjenjuje pitanje kada će Gospodin doći na kraju vremena.
Potpuno zaokupljeni Gospodinovim sadašnjim dolaskom u Euharistiji, nismo tjeskobni oko vremena dolaska Gospodina u budućnosti na kraju vremena. Gospodin nam pomaže da budemo prosvijetljeni i prepoznamo Njegovu prisutnost u ljudima oko nas u svakodnevnom životu, onih koji su potrebni naše pomoći, skrbi i brige, a istovremeno nam daje mudrost i snagu odgovoriti na njihove potrebe na najprikladniji mogući način.
![](https://cdn.hkm.hr/2021/09/jacob-bentzinger-OrovnGeyG-A-unsplash-1024x683.jpg)
Euharistijsko klanjanje/ Unsplash
Ako Isusa sada prepoznamo u gladnom i žednom, strancu i golom, bolesnom i zatvorenom, Isus će nas na Sudnjem danu prepoznati kao baštinike Njegovog kraljevstva.
Iskoristimo prilike za klanjanje Presvetom Sakramentu kako bismo dopustili da nas nahrani, na najbolji način, i da nam udijeli snagu da pružimo ruku i pomognemo onima među nama koji su najpotrebniji. Možemo li odvojiti vremena za intiman razgovor s Bogom – na ovaj poseban, jedinstven način – u tijeku dana i donijeti našu molitvu Bogu koji nas čeka?